RÓMA RÓMA, OLASZORSZÁG
CIAO RÓMÁBÓL
MINDEN KÚT RÓMÁBA VEZET
A SZERELEM SZÖKŐKÚTJA
HINNI AKAROK
Szép munka, srácok.
Látta valaki Stacyt?
- Stacy, hol vagytok? - A negyedik asztalnál, főnök.
Láttad azt a helyes fiút a Monet mellett?
Aha. Amelyik rálehelt a Monet-ra? Ráhívtam a biztonságiakat.
Ismerve az eredményeimet, talán jobb elkerülni.
- Ez az enyém? Köszi! Éhen halok! - Jó a buli. Igyunk Beth-re!
- A rettenthetetlen vezetőnkre. - Szép munka.
Köszi szépen.
- Istenem. Az nem Brady Sacks? - Beth ex-e? Hol?
Ez nem jó poén. Meg is mondom, miért.
Mert ha Bradynek lenne képe megjelenni itt, az estémen,
- azok után, hogy... - Szégyentelenül kidobott?
Kitépte a szíved, és megetette vele a galambokat?
Még én sem tettem túl magam a szakításodon.
Én igen. Abszolút. Brady Sacks? Kit érdekel ez a szerencsétlen?
Itt áll mögöttem, mi?
- Brady... - Igen...
- Ez nem semmi! - Ez nem semmi, srácok.
Mit keresel te itt?
Tudom, hogy őrülten elfoglalt vagy, de el kell mondanom valamit.
Valamit, amivel talán kárpótolni tudlak.
Oké.
Csak egy dolgot akarok mondani neked, Beth Martin.
- Tévedtem. - Azt mondta, hogy tévedett?
Egy éve, amikor szakítottunk,
úgy éreztem, jobban érdekel a munkád nálam.
Igen, Brady, tisztán emlékszem az estére,
amikor szakítottál velem az Applebee's-ben.
Tudom, sajnálom, de most azért jöttem, mert el akartam mondani,
hogy értem.
- Hallod? - Alig. Talán azt mondta, hogy érti.
Ja, hogy érti!
Készen állok rá, hogy belevágjak valami igazán nagyba.
Újra bele akarsz ugrani?
Igen.
Hű.
Tulajdonképpen oké, csak... Lassan kellene haladni.
Hála neked rájöttem, hogy nem számít, ha valaki sokat dolgozik,
mert csak az a lényeg, hogy eléggé szeressük.
El se hiszem, hogy ezt mondod, kicsit zavarba is jöttem.
Találkoztam valakivel, aki hozzád hasonlóan keményen dolgozik,
de már el tudom ezt fogadni.
- Eljegyezzük egymást! - Beth-et eljegyezték!
Jól hallottam?
Házigazdánkat és kurátorunkat, Beth Martint eljegyezték?
Nem. Nem jegyeztek el!
Ennek nem ma van a napja. És nem vele fog megtörténni.
Apám!
Talán valamikor a jövőben. Talán mással.
Majd meglátjuk.
Legalább most nem az Applebee's-ben történt.
Ez életem legrosszabb napja.
- Joan? - Hugi! Képzeld, férjhez megyek!
Szuper.
Umbertónak hívják. Umbertónak! Ugye mennyire szexi!
Egy Olaszországba tartó repülőúton találkoztunk két hete,
most pedig egybekelünk Rómában.
Hű, hát ez... Joan. Hű.
Ő a nagy Ő. Biztos vagyok benne. Alig várom, hogy találkozzatok.
És akkor már én is majdnem annyi ideje fogom ismerni, mint te!
Figyelj, azért kapcsolatok terén nem vagy igazán jó példakép.
Jó lehet, de talán azért, mert a munkámmal élek kapcsolatban.
Szeretem a munkám. És ha majd egy pasit jobban szeretek a munkámnál,
tudni fogom, hogy megvan a nagy Ő.
Neked igazából saját magad férfiváltozata kellene.
Nem kell szőkének lennie.
Tudod, hogy szeretettel kérdezem, de: Joan, két hét?
Ez nagyon kevés. Ez alatt még a bankszámláját se ellenőrizheted le.
Ha tudod, nem kell bizonyíték. És néha egyszerűen csak tudod.
- B, örülj nekem. - De hát én örülök!
Örülök.
Neki annyi. Egy repülőutas olasz pasival maximum pár randi fér bele.
- Házasság nem. - Annyira szerencsés.
Milyen hely már az, ahol osztályokra bontják a férfiakat?
Jó, csak úgy mondtam.
A kishúgom éppen az élete legnagyobb hibáját követi el,
én pedig nem tehetek ellene semmit.
- Elkapta a hév. Van ilyen. - Ez nem így működik.
Tündérmese helyett ott van a munka. Mint nekem.
És én életemben nem voltam még ilyen boldog.
Gondolom, alig bír magával.
És, ha jól tudom, még egyedülálló.
Úgy látom, kezdhetjük. Kilenc nap múlva elérkezik...
...az év számunkra legfontosabb napja.
A Kurátorok Bizottságának Éves Aranygálája.
Az esemény idei különleges eleme...
...a legfiatalabb, tehát legkevésbé tapasztalt kurátorunk agyszüleménye.
Egy kiállítás, amely a fájdalom témáját dolgozza fel. Jelentést.
Tizennégy mű már a helyszínen van,
a maradék négyből három pedig már úton.
- És az az egy? - Az a Slater Bradley.
Igen, a kiállítás legfontosabb alkotása. Hol van?
Az utolsó pillanatban felmerült pár probléma a biztosítással.
Az utolsó pillanatban? Ez nem hangzik túl jól.
Itt lesz. Garantálom.
- Haladjunk... - Lenne viszont még egy apróság.
Holnapután a húgom férjhez megy. Rómában. Olaszországban.
Ki van zárva.
- A kishúgomról van szó. - Beth, mindannyiunknak van húga.
Rómából is tudom kezelni a helyzetet.
48 óra alatt megjárom, és Celeste, a szavamat adom,
hogy az Aranygála gond nélkül lezajlik majd.
Ezt ajánlom is. Maga talán tehetséges, de nem pótolhatatlan.
Jó utat.
Akkor...
OLASZORSZÁG RÓMA
Mennyi idő marad Róma?
Mostantól számítva negyvennyolc órát.
Az nem idő. Szerencse magának, hogy egyből látni igaz szépség.
Az Örökkévalóság Városa a világ legromantikusabb helye.
Csak akkor élt, ha már szeretett Rómában.
Itt nincs térerő, mi?
Tegye le telefon, és nézze, signora. Üdvözlet Rómában!
Említettem, hogy lekésem a húgom esküvőjét?
Sokszor. Mennyi szép!
Végül, itt a csodálatos Fontana d'Amore.
Itt a világ minden tájáról jönnek emberek szerelmet kívánni.
Öreg ember, fiatal ember, csúnya ember.
Elvesznek szerelemben. Nagyon szép!
Ez is szép, köszönöm.
És sok sikert!
- Az Amsale ruha isteni. - Helló!
- Beth, drágám! - Szia.
Nézzenek oda, milyen... kimerült vagy!
- Kösz, anyu. - Tök csinos.
- Te vagy a csinos! - Köszi.
Mi lett azzal, hogy nem lehet megnézni idő előtt az arát?
- Az nem hoz balszerencsét? - Most nem érünk rá erre.
Apád aktuális ribanca vár a ruháddal.
Hallottam.
És nem ribanc.
Profi strandröplabdás. Szia, kicsim.
Szia, apu.
- Hogy vagy? - Kimerülten.
Beth, ő Umberto, a vőlegényem.
Akkor most már az én nővérem is vagy!
Gyere, ismerd meg a családját. Oltári bagázs.
Hátha van egy bátyja.
- Apu! - Vagy unokatesója.
- Kicsit csúszós... - Neki miért van térereje?
- Elkéstél, Nick. - Bocs.
Hol a nyakkendőd?
Így ni.
Tudom, de nincs internetem.
Csak tudni szeretném, hogy rendben lesz-e a Slater Bradley.
Megszakad a kapcsolat. Fütyülj, ha hallasz.
- Stacy? - Hát igen, az én kislányom.
Dolgozik, mint mindig.
- Mindig. - Jól érzed magad?
Persze, hisz ismersz. Imádom a szerény esküvőket.
Ha lehetsz medve, legyél grizzly, nem?
Bár érteném, mit mondasz.
- Hogy tetszett Tina? - Nagyon csini, apu.
Ez minden?
Nagy eséllyel ő kapja el a csokrot. Szerencsés ember vagy.
Bár érezhetnéd, amit én, amikor vele vagyok.
Gyerünk, Beth. Láss neki! Akarok még egy esküvőt!
Nyugi, nem kell sokat várnod, és meglesz az új nejed.
- Bocs, ez övön alul volt. - Szép kis pár, mi?
Te nem akarsz szerelmes lenni, én meg nem tudok nem az lenni.
Ígérj meg valamit. Ha eljön, nyitott leszel rá.
- Igyekezni fogok, apu. - Na végre, megvagy!
- Most jön a vázatörés. - A mi?
Ez egy hagyomány. A nyoszolyólány összetör egy vázát,
és a cserépdarabok jelzik, hány boldog évet kíván...
...az ifjú házasoknak. - Hű! Ez elég stresszes.
Az. Úgyhogy csak keményen.
- Oké. - Oké.
Bocsánat, nem arra céloztam, de elég jó voltam!
Holtukig tartó tragédiát kíván nekik!
Nem, ez nem igaz.
Igyekszem, tényleg igyekszem. Már megrepedt!
Oké, egy pillanat, és meglesz.
Dögölj már meg!
Kérem, majd én.
Maga aztán eltökélt, mi?
Igen, és én már előre megrepesztettem magának.
Aha, tudom.
- Amúgy Nick vagyok. - Én meg Beth.
Örvendek. Bemutatkoztam volna korábban, de siettem.
- Igen, láttam. - Épp interjút adtam,
visszafelé meg elütött egy kecske.
- Jézusom! Elütött egy kecskét? - Nem, a kecske ütött el engem.
Nem az én hibám volt, és a kecske jól van.
- Mit mondanak? - Beszédet akarnak hallani.
Megint maga jön. Tessék.
Helló ismét!
Beth vagyok, a menyasszony nővére.
Umberto, bár nem ismerlek túl régóta...
Bocsánat. Nem beszélek olaszul.
Umberto...
...bár nem ismerlek túl régóta...
Azért megköszönném, ha nem használna ritka szavakat.
Oké, egyszerű leszek. Köszönöm.
Amikor rád nézek, Joan, eszembe jut a kislány, aki hitt a csodában.
Most pedig...
...egy felnőtt nőt látok magam előtt,
akinek az életébe ma este tényleg beköltözik a csoda.
Joan...
Joan szereti a varázslatot...
Hú, azt hiszem, elszámoltam magam.
Talán ha elég hangosan tapsolunk...
...abbahagyja.
Téged és Umbertót ma este körbeleng a csoda.
Egy próbát megért...
És tudom, ha tehetnéd, megosztanád velem az érzést.
És tudom, ha tehetnéd...
...megosztanád velem.
Úgy tűnik, a vőfélyünk olasz tudása kifújt, szóval ennyi.
Szerettem a köszöntőjét.
Köszönöm. Umberto bátyja már rám mozdult,
és a családja nagy része perverznek tart, de kösz.
Ők így kívánnak sok sikert.
Szóval, hol tanultál meg ilyen bénán olaszul?
Szirakúzában. Umbertóval szobatársak voltunk.
Ő tanított meg arra, hogyan beszéljek a lányokkal olaszul.
Én meg az amerikai focit magyaráztam el neki.
Már egy ideje meg akarom kérdezni...
- Ki a szolgáltatója? - Miért?
Láttam, hogy e-mailezett, és sávszél-irigységem van.
Elkérném a telefonját. El kell küldenem egy gyors e-mailt.
- Ha nem... - Nem adom oda a telefonom.
- Miért nem? - Mert így megszerzi a számom.
- Dehogy szerzem. - Elveszi a telefonom,
felhívja vele a sajátját hogy meglegyen a számom,
de nem hiányzik nekem, hogy hajnali fél háromkor rám telefonáljon.
Egy pillanat! Igazából azért kell, hogy letiltsam a telefonomról.
Tényleg nem fog menni, mert Umberto kikapcsoltatta velem.
- Szóval rezgőn van? - Nem, kikapcsoltam.
- Mármint teljesen? - Igen.
- Nicholas! - Dino atya!
- Nicholas! - Atya...
Oké.
Ma este is kártyázunk Egy kis Texas holding 'em?
Nem hinném. Umberto legénybúcsúján megkopasztott.
- Nekem elég volt a kártyázásból. - Hű.
Hat hónapja tettem le az esküt. Vagyis még belefér.
Hogyne.
- Bocsáss meg, uram. - Ugyan már, atyám. Semmi gond.
- Ez csak egy kártyajáték. - Oké. Nincs több kártyázás.
Semmi gond.
- Helyesek így együtt. - Mondja, hogy jó srác.
- Egy szent. És a lány? - Egy angyal.
- Na, akkor én egy évet adok nekik. - Én egy felet se.
Előbb romlik meg ez a házasság, mint egy banán.
- Csak két hete ismerik egymást. - A bankszámla-ellenőrzéshez se elég.
- Hogy? - Semmi.
Ne, én nem... Egy pillanat!
Bocsánat.
Én szúrtam el.
Hajrá.
Mi a...?
- Bocsánat. - Ja, igen, ez az enyém.
Tegyük ide vissza. Köszönöm.
Hé!
Hé.
- Mit kiáltott ide? - Semmit.
- Na. - Semmit.
Na jó, azt, hogy "csapás".
A főiskolán fociztam...
...és volt egy elég húzós balesetem.
Foci, kecskék... sok baleset történik az életében.
Ez elég híres. De nem olyasmi, amire szeretek visszaemlékezni.
De ez foci. A fociban nincs sok baleset?
Engem egy villám talált el. Oké?
A pályán. Meccs közben.
Igen, ezt a tekintetet sűrűn megkapom.
Semmi gond. Tényleg.
Kicsit zavaros a periférikus látásom, de amúgy megvagyok.
Igen?
Levendulaillata van.
Magának meg kecske-szaga.
Nem is olyan kemény.
Beth! Ideje felvágni a tortát.
Oké.
Jóképű fiú.
Régen apád is az volt.
- Láttad? - Nem.
Légy rá nyitott, Beth.
Bízz a szerelemben, Beth.
Higgy a varázsban, Beth.
Egye fene.
Gyerünk. Rajta.
Oké...
Hát persze.
Micsoda idióta vagyok.
Te meg mit nézel? A szerelem szökőkútja.
De béna. Egész életünkben arra várunk,
hogy jöjjön a tökéletes pasi, aki teljesen elszédít minket.
És tudod mit? Nem jön!
Mindegyikőtök egy elkeseredett vágyakozás szimbóluma...
Persze egyikből se lett semmi.
Úgyhogy megmentelek téged.
És...
...téged is.
Te nem érdekelsz.
Te viszont igen.
Varázslat.
- És te is... - De szép!
Köszönöm.
És téged is megmentelek.
- Jó estét, Dino atya. - Nicholas.
A szerelemrendőrség.
- Halló? - Helló! Itt Nick.
Milyen Nick?
- Beamon. Az esküvőről. - Mi tart ennyi ideig?
- Joan adta meg a számod. - Hát persze.
Nem is reméltem, hogy elérlek.
Rakjam le, hogy beszélhess a rögzítővel?
- Nem. Jó lesz így. - Hé, Nick! Mi lesz már?
Elvesztél? Hozz sört, és küldjük!
- A nyitót keresem. - A hűtőn van. Innen látom.
Öreg, a segítő kártyát adtad oda.
- Az elég hasznos. - Miért nedves?
- Beletettem egy pohár vízbe. - Minek?
- Nem tudom. - Ez elég fura.
- Mit szólnál egy vacsorához? - Épp most vacsorázom.
- Akkor egy italt? Kávét? - Nem.
Ezt most melyikre mondod?
- Az italra vagy a kávéra? - Ez egy általános nem.
Még ma visszajössz? Közben végignéztük A Gyűrűk Urát!
Lehet, hogy tévedek,
de úgy éreztem, múltkor valami megindult köztünk. Nem?
Igen, Nick, tévedsz.
Ki nyerne? Egy bálna vagy egy ezüsthátú gorilla?
- Simán a bálna. - Attól függ, vízben nyomják-e.
Na és két ezüsthátú gorilla?
- Vízben kikapnának. - Miért, nem úsznak jól?
Szerintem jól úsznak. Bár sose lehet tudni.
PhD-znünk kellett volna, nem?
Mi tartott ennyi ideig? Amikor kimentél, még nem volt szakállam.
Szép. Ez mi?
- Na vajon? - Egy sörnyitó.
Tudod, sörök nyitására való. Igaz is, jól esne egy sör.
Jól esett volna. Tényleg, jól esett volna.
Öreg, te nem valami csajt hívtál fel, ugye?
Újratárcsázhatok? Ez ugye nem zavarna?
- Ne! Add azt ide! - Halló? Szeretlek.
Hirtelen kis mimóza lettél.
- Nem vagyok mimóza. - De, érzékeny lettél.
Nem vagyok... érzékeny.
Egy érzékeny ember pont ezt mondaná.
Jó, hagyjuk.
Szerintem itt valami csaj van a háttérben.
Nem!
Egy pillanat! Látnom kell a lábad!
Jó, akkor üldöz. Nem probléma. Szép látvány hátulról.
Várjon!
Kezdődhet a játék!
Amikor Itáliában egy nő elfut, azt jelenti, szeret.
Te biztos nagyon szeret! Bella, várj! Várj!
Hogy bizonyítsam a szerelmem, ha nem állsz meg?
Mi amore, csak egy percet kérek a lábaddal!
Jövök!
- Öcsém, te tök hülye vagy? - Jól van?
Nem értem, mit mond. Mit mond?
Tudja a halál. Nem beszélek idiótául.
Kérem, engedd meg...
...hogy lássam magnifico lábad. - Mi? Nem!
Hé, ez maga.
- És ez is. - Hadd magyarázzam meg.
A nevem Antonio Guiseppe Donatello.
Nunzio falujából, Itáliából jöttem.
A lépem! Semmi gond.
Két napja látok vízió. Látok szerelem arca, te arcod.
Aztán látom nyakad, mellkasod, és a...
Oké, értem.
De nem sikerült lefesteni a lábad.
- És ezért eljött idáig? - A szerelmed is el akarom nyerni.
Szerintem összekever valakivel.
Tegyen rá jeget, és vigyázzon rá.
Felfestem az arcod a város összes épületére,
amíg fel nem ismered a szerelmem!
Helló, kicsit sietek, úgyhogy... Köszi.
- Hogyne. - Létezik ennél jobb hely?
Itt dolgozhatsz, senki sem zavar
A kaja jó. Kevés szénhidrát, sok protein.
És csak így lehet, ha az embertől megköveteli a munkája,
hogy ilyen veszett jó alakja legyen.
Nana, nem kell tekergetned a nyakad.
Csak rajta. Gyönyörködj. Igen, ezt a tekintetet jól ismerem.
Zavarba jössz, mert modell vagyok.
De nem kell, jó? Én is csak egy átlagos srác vagyok.
Ez a portfolióm. Mint látni fogod, elég erős a felhozatal.
Ezek főleg nem fizetős melók fotói.
Ez igazi kutya.
És itt a koronaékszer. Én vagyok a Gasee-srác.
GASEE-T HORDOK. ÉS SZEXINEK ÉRZEM MAGAM.
- Hűha. - Gale vagyok. Vadító név, mi?
Pont azért vettem fel,
mert megvan benne valamilyen ösztönös vadság...
...pusztító erő, ami nem hagy hátra semmit...
- Érzed, mi? - Szerintem a pusztító erő...
...nem túl szexi. - Szerintem nagyon is az.
- Megsemmisítő. - De csak pusztít, nem teremt.
Ezen majd elgondolkodom.
Őrület. Nem tudom, mit nézek, téged vagy a tükörképem.
- Ilyen gyönyörű vagy. - Na, figyelj, nekem mennem kell.
Oké, te kérted.
- Ó, igen, újra itt. Szia. - Nem vetkőzhetsz csak úgy le.
Nem hallok panaszt, úgyhogy...
- Otthon pucérkodj, te kretén! - Na tessék.
Lehet, hogy idiótának néz. Talán az is vagyok.
De soha nem próbáltam még megosztani a szépségem mással.
Beléd viszont szerelmes vagyok. Menthetetlenül.
Jó volt az első randi, Beth! Hozzunk össze még egyet.
Szedd már össze magad, haver.
De most komolyan, van itt orvos?
Mintha lenne itt egy duzzanat...
Ez nem lehet normális, ugye? Az emberek nem...
- Hé, Louise, itt a desszert. - Ülj már le, Gas-fiú.
- Bocsánat. - Elnézést, hölgyem.
Ezt mintha elejtette volna.
Jaj, köszönöm.
Nem is értem, hogy eshetett le. Köszönöm.
Hölgyem?
- Ezt meg hogy...? - Az időnél csak a varázslat gyorsabb.
Ja, hogy maga egy utcai varázsló.
Nagyon jó, de erre most nincs időm.
Ideje mint a tenger.
Fenébe. Ez kezd lassan sok lenni.
Hozzám ért, és azt se éreztem.
Válasszon egy lapot, és megmutatom a szívem.
- Na, gyerünk! - Rajta!
Ha választok, befejezi a lopkodást?
- Valószínűleg. - Oké.
Jól nézze meg. De én ne lássam.
- Nem akartam megmutatni. - Most tegye vissza a pakliba.
- Mindenki felkészült? - Hűha.
- Ez nem az én lapom. - Tudom. A joker én vagyok.
A szerelem bolondja. Mondtam, hogy megmutatom a szívem.
Ez a lapja?
Kérek egy kis segítséget.
Hé, kislány, visszaadnád a szívem?
Velem van baj, vagy New Yorkban egyre több az őrült?
- A húgod keres a kettesen. - Vedd fel az üzenetet.
- Azt mondja, fontos. - Jó, akkor kapcsold be.
Szia, Joan.
Mit csináltál a Fontana d'Amore-ban...
- ... az esküvőm estéjén? - Miből gondolod, hogy...
Készült rólad egy kép.
A címlapra kerültél, szivi. Ezt hogy gondoltad?
Nem is tudom, ott volt az átállás, a pezsgő, meg minden,
és egyszer csak ott találtam magam a szökőkútban az érmékkel.
Felvett érméket a fontanából? Az nem jó.
- Miért nem jó? - Mert van egy legenda,
ha magadhoz veszed valakinek az érméjét a fontanából,
akkor ez a valaki beléd szeret.
- Ez nevetséges. - Oké, akkor lerakjuk!
Én komolyan hiszek a mágikus érmékben!
- Te végighallgattad a beszélgetést? - Végre megtalált a szerelem!
Na, megtaláltak már a pasik az esküvő óta?
- Hát... - Úristen. Ezek szerint igen.
Aha, pár idióta ma reggel próbálkozott nálam...
Beth, itt varázslatról van szó.
A varázslatban nem hiszek. Én a művészetben hiszek.
- Hol van a Slater Bradleym? - Mondtam, hogy rajta vagyok.
A biztosító társaság feljebb akarta tornászni az árat,
de a magabiztosságunkat jelezve elküldtem őket a fenébe.
- Elküldted őket a fenébe? - Aha.
A Slater Bradley egy ausztrál gyűjtőtől érkezett volna.
Ma már késő elindítani, nem érne ide időben a gálára.
Vagyis nincs meg az Aranygála legfontosabb kiállítandó alkotása.
Hívom a biztosító társaságot. Még nincs veszve minden.
De, elkéstünk.
Meg kell mondanom Celeste-nek.
Halló?
Helló. Mondtam, hogy Joan a mobilszámod is megadta?
- Most nem érek rá. Mit akarsz? - Amit tegnap este.
Hogyan tudnálak meggyőzni arról,
- hogy nem érdekelsz? - Hogyan?
Mondjuk úgy, hogy a szemembe mondod.
Ehhez találkoznunk kéne, arra pedig nincs...
- Szia. - Na, most már követsz is?
Nem, csak összefutok veled, egy kis tervezés eredményeképpen.
Most elég nagy zűrben vagyok.
Nem lesz meg a gálánk legfontosabb alkotása.
- Beth? - Celeste.
Bemutatom Mr. Al Russót, a legújabb pártfogónkat.
- Kifejezetten magát kérte. - Igen. Jó napot.
- Elnézést. Találkoztunk már valahol? - Az álmaimban.
Beth elhoz egy ritka Slater Bradleyt a fájdalom-kiállításunkra.
Celeste, beszélnünk kéne...
- Nick Beamon? Maga Nick Beamon? - Igen.
Villám Nick! Fájdalom, na ő tudna róla mesélni...
- Egy millió volt a nyakba. - Lenyűgöző.
Beth, ugye megvan már a Slater Bradley?
- Celeste, arról van szó... - Az én hibám,
és épp el akartam mondani.
Hogy valami sokkal jobbhoz jutott hozzá.
- Ezt ne most, jó? - Egy eredeti Petrocellihez.
A fotó címe Gyötrelem. Soha nem került még közönség elé.
Egy ismeretlen Petrocelli?
Így van. Damian Petrocelli személyesen adta nekem a képet,
- a negatívot pedig elégette. - Miért?
Mert történetesen én szerepelek a képen.
És hajlandó vagyok emberek előtt újra átélni a megaláztatást,
mert tudtom, hogy Beth-nél jó kezekben lesz a kép.
Akkor, körbe tudna vezetni?
Hogyne, kövessen.
...van Cézanne, Degas, Manet, Picasso és Van Gogh...
Nagyon tetszik az elrendezés. Szép munkát végzett.
Hoztam magának egy ajándékot.
Zavarba hoz.
Semmi flancos.
A KOLBÁSZKIRÁLY
- Kolbász. És rajta van az arca. - Hát, igen
Lehet, hogy ez furcsa, de a csomagolt húsról szól az életem.
Én is kurátor vagyok, mint maga, csak a kolbászok kurátora.
- A szenvedély, az szenvedély. - Én is pont így látom.
Nincs olyan érzelem a világon,
amit nem lehet kifejezni a kolbászon keresztül.
Ez a bratwurst pedig azt mondja:
"Helló, és köszönöm a túrát a múzeumban!"
Ki hitte volna, hogy egy bratwurst ilyen jól tud beszélni?
- Beth. - Kérem, mondja, hogy azért jött,
mert mély hódolattal viseltetik a modern művészet iránt.
A hódolatom magának szól, Beth.
Na jó, ennyi. A túrának vége.
Tudom, hogy őrülten hangzik. Tisztában vagyok vele.
Macska-egereset akar játszani? Benne vagyok abban is!
Hé, itt hagyta a kolbászát!
GUGGENHEIM MÚZEUM SZEMÉLYZETI BEJÁRÓ
Jaj, ne!
- Úgy sajnálom. - Nagyon fáj.
Sajnálom, nem tudtam, hogy te vagy az...
Tényleg sajnálom.
Fáj, de finom.
- Mi ez, menta? - Szájspré.
Megijesztettél, és ez volt kéznél. Ne haragudj.
- Megnézhetem? Légyszi. - Csak rosszabb lesz.
Dehogy lesz rosszabb. Ne gyerekeskedj.
És rosszul érzem magam, nem tudtam, hogy ez így fájhat.
Nem is fáj. Csak játszottam.
Nagyon vonzónak gondolod magad, mi?
- Egy kicsit. - Hát, az is vagy, jó?
- Mi? - Na.
- Hová mész? - Ismerem a fajtád, Nick.
És ez pontosan milyen fajta?
Ugyan már. A vörös ruhás lány a szökőkútnál? Rémlik?
- Láttad? - Igen.
Akkor ezért viselkedtél velem ilyen hűvösen.
- Talán nincs rá okom? - Az a lány Umberto...
...bolond unokahúga volt. Tudod, milyen forróvérű család.
Látom, hogy téged mennyire megvisel a dolog.
Tényleg megviselt. Főleg a találkozásunk után.
Várj!
Ne, erre menjünk.
- Beth! Én vagyok az, Al Russo! - Menjünk át.
Egy pillanat!
- Csak egy pillanatot kérek! - Bocsánat, Nick, de mennem kell!
- De... - Sajnálom, muszáj.
Ne! Beth! Beth, várj!
Na, ezt már nem vehettem észre!
Oké, Lance, menni fog. Csak hinned kell benne.
Megcsinálom a Múmia Megmenekülést, és Beth szeretni fog.
Houdininak is bevált, akkor nekem miért ne működne?
Na, már jön is.
Nem tudom, Joan. Már nem tudom, mit higgyek.
Csak azt tudom, hogy ez kész őrület, és elegem van belőle.
Mi megmondtuk, hogy ez lesz.
Jó, akkor mit tegyek, hogy véget vessek ennek a rémálomnak?
Vidd vissza az érméket a Fontana d'Amore-ba.
Ennyi? Visszaviszem őket, és békén hagynak ezek a bolondok?
Máris elküldöm őket neked.
Az nem jó. Neki magának kell visszavinnie az érméket.
Nem repülhetek vissza Olaszországba a mágikus érmék miatt.
Csak el lehet intézni ezt máshogy is.
- Mondjuk, élvezd a helyzetet. - Joan...
Beth! Én vagyok az, Lance.
Rekordot döntök a maga kedvéért. Tudom, hogy ez ijesztőnek tűnik,
de menni fog, kiszállok belőle...
Állj! Elég!
- Mit keres maga a lakásomban? - Elkápráztatom!
Senki se csinálta még ezt meg három perc alatt.
- Juan, mennyinél járunk? - Három perc 53 másodpercnél.
Ez fura. Kevesebbnek tűnt. Tuti, hogy jól mérted?
Ha a nyúl kell, először a kalappal kell dolgoznod.
Nem vetted elég komolyan a melót, tesó.
- Ne a barátnőm előtt. - Ki a franc ez?
Juan, az asszisztensem.
Videóra rögzíti a mutatványaimat. Szóval...
- Tűnés! Mindketten. - Ne, várjon.
Kérem, hallgasson meg. Jó ég, ez a parfüm elveszi az eszem!
A haja meg fahéjillatú!
Kifelé!
Csá, Nick... Pancser.
Megvannak már a régi Giant-fotók, amiket kértem?
Profi fotós vagyok, nem az egyik csajod, jó?
Úgyhogy értékelnék egy kis tiszteletet. Amúgy megvannak.
Hálád jeléül szombaton összehozhatnál nekem egy csajt,
aki szintén járatos a vuki-témában.
Nem tudok menni a bulira.
Mi van? A szombat esti ESPN-party...
...egyszerre meló és buli! Úristen. A csaj van a dolog mögött.
- A múzeumos csaj, mi? Tudtam. - Nem érted.
Ismerned kellene. Egyszerűen kivagyok tőle.
Okos. Szép. Vicces.
Úristen, ne már! Nehogy elkezdd itt kedvelni!
Egy lépést se tovább, míg le nem csekkolom.
Mi vagy te, titkos ügynök? Felejtsd el.
Mit tudsz róla?
Nem hagyom, hogy az emberem vakon vágjon bele a küldetésbe.
- Puck! Nem! - Nem?
- Nem! - Nem?
- Nem. - Vagy mondjuk igen?
Jó, csináld.
Hé! Nézd csak, milyen szépek vagyunk így együtt!
Nem tudok kocogni. Gyenge a térdínam.
De sebaj, maximum belehalok...
Robert Longo, Kiki Smith, Carl Riddle...
BETH-NEK
BETH, LEGYÜNK SZÉPEK EGYÜTT
Ez milyen jól néz ki!
Legyünk szépek együtt. Hová mész? Beth!
Négy perc és visszajön. Tök jó lesz!
Meg tudom magyarázni.
A 82. utcánál van egy meztelen freskó magáról. Kezdje ezzel.
Igen, az igazából egy vicces...
- Kezdhetnék mással? - Virágok mindenütt!
Váratlanul lecseréli az Aranygála egyik műtárgyát.
Beth, bíznom kell a kurátoraimban...
Nem hinné el, ha...
Igaza van.
- Sajnálom. - Megígérte, hogy minden...
...a legnagyobb rendben lesz. - Így is lesz.
Csak hogy világos legyen. Ha elszúrja,
akkor jövőben legfeljebb az Elvis festményeket...
...közelítheti meg a Times Square-i vásáron.
- Világos? - Igen.
Ez most súlyos csapás lesz az önbecsülésed számára.
Talán ülj le.
Emlékszel a lányra, akivel le akartál telepedni?
Akinek meg akartad mutatni, mekkora játékos vagy?
Na, kiderült, hogy a csajszi sokkal nagyobb játékos nálad!
Idesüss!
Külföldi, öreg, félmeztelen fazon, meg egy Houdini.
Ennek a bigének egyetlen délutánja is izgalmasabb,
mint amilyen neked egy idény volt!
Figyelj, haver, sajnálom, de ez van.
Világos, mit kell tennem.
Igen.
El kell kezdenem nagyban játszani.
- Pont rád gondoltam. - Na, ez érdekes, mert én is.
Bocs, hogy múltkor úgy leléptem.
Csak sűrű ez a hét.
Azt veszem észre. Minden rendben?
Sok mindenről kellene beszélnünk,
de most rövidre kell fognunk. Kicsit legyen egyenesebb a háta.
Holnap lesz a szponzorkereső gála,
- és szükségem lenne... - A Petrocellire.
Igen, csak kicsit elbizonytalanodtam.
De az lenne a fájdalom-kiállítás központi alkotása!
Értem, de gondoltál már arra, hogy ez nekem milyen fájdalmas?
- Tessék? - Sokkal jobb lenne,
ha le tudnánk ülni beszélni róla. Mondjuk egy vacsora mellett.
Ismerek egy helyet a Bleeckeren, Áramszünet a neve.
- Mondjuk 8-ra gondoltam. - Ez most akkor zsarolás?
- Tudod, az élet nagyon kemény. - Tehát, ha elmegyek a vacsorára,
- megkapom a Petrocellit? - Most mennem kell. Akkor 8-kor!
- Randid van, mi? - Dehogy randi.
És, mit veszel fel?
Tengerészkék blúzt, szűk szoknyát és egy elöl nyitott magas sarkút.
- Üdv. - Helló.
Hú, de jól nézel ki.
Nem volt sok időm válogatni a ruhák között.
Akkor, ez lenne a hely?
Igen. A lényeg hátrébb lesz.
- Oké. - Nézd,
rosszul indítottunk. Illetve az indítás még jó volt,
csak aztán Umberto unokahúga...
De nem erről akarok most beszélni.
Csak azt akartam mondani, hogy az a római este...
Helló! Én Ilona vagyok, és én leszek ma este a szemük.
Elképesztő ínyencségek várják önöket,
de látni nem fogják az ételt.
Így felerősödik a többi érzékük,
hogy egy egészen új ízélményben lehessen részük.
Komolyan beszél?
Igen. Mivel az utolsó jó közös pillanatunk...
a római áramszünetnél volt, gondoltam, felvehetnénk a fonalat.
Ez nagyon szép. Kérem, adják a kezüket, és megyünk is.
Alakítsunk vonatot.
Meg is vagyunk. A lényeg, hogy maradjanak velem.
Hagyatkozzanak a többi érzékükre.
- Egy bútor. - Az egy szék. Nagyon jó.
Ha most látna, kikerülte volna, és nem érezné...
Jaj!
- Bocsánat. Elnézést. - Micsoda kaland!
Az egy fej. Egy úr feje.
- Sokan vannak itt! - Azt hiszem eltörtem valamit.
Csak haladjunk egyenesen előre. Uram, az egy hölgy volt.
- Bocsánat. - Semmi gond.
Itt az asztaluk. Kövessék a hangom, hogy le tudjanak ülni.
- Csak a hangomra figyeljenek. - Így jó lesz?
A hangomra. Ide tegye a fenekét.
Tudom, hölgyem, hogy nem látja, de igazi úriemberrel van dolga.
Hadd segítsek a kabáttal. Tudom, nem könnyű most levenni.
- Igen. - Meg is volnánk.
Maga szagolgat?
Pár pillanat, és már itt is van a bor.
Ha bármire szükségük van, csak emeljék fel a kezüket,
és egy kollégám máris érkezik.
Ne felejtsék: önök nem látnak minket, de mi látjuk önöket.
Ez olyan... hogy is mondjam...
- Klassz. - Para.
- Király! - Azt hittem, már nincs itt.
A boruk két óra felől érkezik.
Tessék.
Remélem, nem valami drágát rendeltél.
Simán kicserélhetné valami olcsóra, és nem is tudnánk róla.
Még mindig itt vagyok. És soha nem tennék ilyet. Soha.
Itt lesz egész este, vagy...
Nem, hagyom, hadd ismerjék meg egymást jobban,
és megyek más vendégeket taperolni.
- Rendben, köszönjük. - Hogyne.
Végre elment. Jó sötét van.
Még így is látszik, mennyire gyönyörű vagy.
Ez nagyon kedves. Róma óta nem éreztem ilyen jól magam.
Beth, én vagyok az! Al Russo.
- Már mindenütt kerestelek. - Ez ki?
- A májas hurka rémálmod, haver! - Ajaj.
A láb...
Nézd, ki van itt, principessa.
- Fasírt! - Kolbászkirály!
Tudja valaki... az időt?
- Istenem. - Hé, eltűnt az órám.
Az ember kicsípi magát, és tessék, senki sem látja.
- Ki ez? - Pincér?
Mintha egy Lamborghinivel hajtanék, lefedett szélvédővel.
- Egy nyolcas pakkot kértek? Tessék. - Jó este volt, de most mennem kell!
Jó este? De hát épp csak ideértünk! Beth, várj. Beth...
- Hölgyem! - Mi a fene folyik itt?
Itt aztán tényleg sok kaját elejtenek.
- Ez valami új játék a sötétben? - Az enyém volt, és elszúrtad.
- Eltünteti őt varázslattal. - Hozd vissza, mágus!
Taxi!
ÁRAMSZÜNET
- Beth! - Kérlek, hadd menjek.
Elmondanád, mi a franc volt ez?
- Te hány pasival kavarsz? - Én nem kava...
Nem érted... Ők nem is ismernek. Ez csak egy... átok.
Beth! Beth, szia!
Hagyjon már békén! Nem is ismerem magát!
Beth, én vagyok az. A fogorvosod. Dr. Moscowitz.
- Jaj, bocsánat, Dr. Moscowitz. - Minden rendben?
Hogyne, persze. És naponta kétszer is használom a fogselymet.
Helyes.
- Nem akarok beszélni róla. - A fogorvosod? Te jól vagy?
Húzzunk el innen, ha lehet.
Oké.
- Hová akarsz menni? - Nem...
Hol éreznéd magad biztonságban?
Kiskoromban sokat jártam ide a szüleimmel.
Varázslatos helynek gondoltam.
Apu azt mondta, hogy a tető üvegből készült,
hogy Isten láthassa a festményeket a mennyből.
Ez igen.
Tudom.
A nőt Marie-Thérese Walternek hívták.
17 éves volt, amikor Picasso beleszeretett.
Picasso ekkor házasságban élt. A felesége a lánynál 30 évvel...
...idősebb volt. Persze titokban tartották a viszonyt.
De pár festményén elrejtette a lány monogramját.
Picasso nem akart elköteleződni,
úgyhogy ott hagyta Marie-Thérese-t Dora Maarért.
Pont úgy, ahogy a nejét, Olgát is ott hagyta Marie-Thérese miatt.
Marie-Thérese viszont élete végéig szerette Picassót.
A halála után pedig felakasztotta magát.
Hé...
Jól vagy?
A lány annyira szerette, de ez viszonzatlan maradt.
Ez annyira szomorú.
Ennek nem kell mindig így lennie.
Akárhányszor próbálkoztam, mindig szomorú lett a vége.
Mindig.
Megismerek valakit, minden jó.
Bárki más előre örülne,
hogy ez még jobb lesz,
de én folyton azt várom, hogy beüssön a krach.
Figyelj, Beth, néha azért becsap a villám.
Nekem aztán elhiheted.
Bár el tudnám hinni.
Hát hidd el. Most nem üt be a krach, Beth.
Ez igazi.
Itt vagyok.
- Francba! - Semmi gond.
- Egy pillanat.
Hat sör érkezik, nulla távozik!
Mi van? Mi ez? Itt van a csaj? Hogy hívják? Betsy?
Utállak. Tönkreteszed az életem!
- Ezek szerint megtaláltad. - Annyira szép.
- És szomorú. - Nem gond.
Akárhányszor ránézek, eszembe jut mindaz, amit...
...a foci jelentett nekem és a családomnak,
különösen az öregemnek.
És az álmok egy pillanat alatt szertefoszlottak.
Az volt az igazi csapás.
Jaj, ne.
- Mi az? - Mennem kell.
Mi a baj? Lassíthatunk.
- Muszáj mennem. - Ne, maradj.
Maradj. Légyszi!
- Nem értem. - Tudom, Nick.
Valószínűleg soha nem is fogod.
Ez nem a valóság. És soha nem is lesz az.
Na és a fotó?
Tartsd meg.
Nem akarom látni, ahogy szenvedsz.
Össze van írva minden? Semmiről sem akarok elfeledkezni.
Beth, nyugi, minden rendbe jön. Tudom.
Nem.
Ez az ő zsetonja. Vagyis az ő szerelme sem igazi.
- Halló! - Figyelj, . remek híreim vannak.
Umberto beszélt a nanájával.
Szerinte máshogy is meg lehet törni a varázslatot.
- Igen? - Igen.
Egyenesen a pasikhoz kell visszajuttatnod az érméket.
A szökőkutat kihagyhatod. Érme vissza, szerelem vissza.
Ha visszaadom nekik az érméjüket, kiszeretnek belőlem?
Pontosan.
Megtörik a varázs? Vége lesz ennek az őrületnek?
Így van. Vége lesz. Hát nem nagyszerű?
- De, az. - Tudtam, hogy megkönnyebbülsz.
- Ezt érted teszem, főnök. - Pont ezt akarom.
Király! Na, mennem kell. Sok sikert az estéhez. Majd beszélünk.
- Szeretlek. Szia! - Oké.
Főnök, elkezdek rendezkedni. Találkozunk a Guggban.
Hű.
Jöjjenek be.
Oké.
Jó itt. Nagyon jó. Tetszik. Elég modern.
- Nagyon szép hely. - Gyönyörű.
Nagyon szép. Csinos. Izgul az este miatt?
Jól van? Szomorúnak tűnik.
Ez nehezebb lesz, mint gondoltam.
De igazából jobb is, hogy mind itt vannak.
Muszáj elmondanom valamit.
Jöjjenek ide.
A kanapéra. Üljenek a kanapéra.
- Akkor a kanapén mondod el? - Igen.
Szerintem most kiválasztja valamelyikünket.
Mint A nagy Ő-ben. Szeretem azt a műsort.
- Jó esélyem van. - Te leszel az, te leszel az.
Nem tudom, hogy mondjam... Talán jobb belevágni a közepébe.
Nem szerelmesek belém.
- Én igen. - Nem.
- Ők nem, de én igen. - Nagyon szeretem magát.
Berúgtam, elvettem az érméket. Elvettem az érméiket.
- Én tényleg szeretlek. - Ez nem igazi. Nem szeretnek.
- Amennyire csak lehet. - Ez nem igaz.
Nem egymást szeretjük. Én mást szeretek. Nicket.
Szeretem Nicket.
Jobban szeretem a munkámnál is, és ez nálam nagy dolog.
És ez nem a maguk hibája. Nagyon sajnálom.
Akkor is szeretem, ha ő nem szeret viszont.
Értik?
Én megértem, milyen szeretni valakit úgy,
hogy az nem szeret viszont.
Mind megértjük.
- Pech. - Ez nagy szívás.
Sajnálom, fiúk.
Oké...
A szerelem lényege az, hogy a másik igényeit előnyben részesítjük.
Talán ezért vagyok itt. Talán mind ezért vagyunk itt.
Te talán.
- Nem mond hülyeséget. - Igazad lehet.
- Hogy segíthetünk? - Kösz, fiúk.
Minden világosabb lesz egy kicsit, amint visszaadok valamit.
Jaj, ne.
Stacy.
- Mi a fene...? - Mi volt ez?
- Ez fura volt. - Esküszöm, ez nem az én művem.
Ez csak egy...
... az őrületes elektromos vihar miatt áramszünet és dugó mindenütt.
A metró területén megszűnt a közvilágítás.
New York City lényegében leállt.
- Itt kell maradnunk. - Csinálom kaját. Eszünk együtt.
Nem, nem. Nem maradunk itt. Menniük kell.
Nekem a Guggenheimben kell lennem. Ennek véget kell most érnie.
Majd kaja után.
Egy pillanat.
Ha szeretjük, elvisszük a Guggenheimbe. Ennyi, kész.
Csináljuk.
Legyen. Úgyis én jövök ki jól az egészből.
Menjünk az én kocsimmal. Most hoztam Itáliából.
Van egy autód?
Molto grande. Egy, kettő... Á, jó lesz.
Gyerünk már! Haladjunk!
- Kényelmesen ültök? - A kulcs hol van?
A lakásban.
- Megvan a kulcs. - Add oda neki.
- Vagyok, ami vagyok. - Idegesítő.
- Kisebb verdát nem vehetett volna? - Itáliában ez közepes méretű.
Amerikában ez viccnek is rossz.
Óvatosan.
- Itt Stacy. Hagyj üzenetet. - Kérlek, hívj vissza, amint tudsz.
És ne csinálj semmit az érmékkel. Már úton vagyok.
- Egy kicsit nagyobbra számítottam. - Kicsit?
Dudálj. Nyomasd. Simán megkerülheted.
- Vezess úgy, mint Rómában. - Az menni fog.
Vigyáztam!
Semmi gond.
Beth, ha nem éred el a műszerfalat,
de kapaszkodni akarsz, csak szólj.
Dagadt csávó bringával. Dagadt csávó!
Bocsesz.
Ezer dolcsit adok, ha előre ülhetek.
- Na, ez fájt. - Basszus.
Gyerünk!
Ott a Gugg!
Jövök!
- Itt jó is lesz. - Még nem vagyunk elég közel.
Egyenesen felmegyünk.
- Antonio, ne! Az ajtó! - Menni fog. Hinnünk kell benne!
- Én nem hiszek! - Én sem!
Én igen!
Nyílj ki!
Sikerült!
Megnyomná az ötödiket?
Stacy.
Beth. Na végre. Nagy vagy. A kiállítás óriási siker.
De a Petrocelli... Ez hogy lehet?
Nick küldte ide késő délután. Megríkatja az embereket.
- Celeste pedig... - Elégedett.
Rekordmennyiségű támogatást kaptunk, Beth.
Büszke vagyok magára. Fantasztikus kurátor.
Aki eljönne velem a Thannhauserbe, az erre jöjjön.
Stacy... Szükségem van az érmékre.
De Beth, nézd csak meg, mi történt. Nick ezt a te kedvedért tette.
- Szeret téged. - Tudom.
De ha kihasználom a helyzetet, az nem szerelem.
Kérlek, Stacy. Add ide az érméket. Ezt nekem kell elintéznem.
- Nem mehetsz a Guggenheimbe. - Figyelj, ez nem az én bulim.
Miről beszélsz? Megfulladunk a jó nőktől.
Itt van LT is. Mizu, koma?
- LT! - Öreg, valami bajod van?
Ne hülyéskedj már. Te meg hová mész?
Helló, mi újság? A hálózattól jöttünk.
Örvendek. Nagy rajongók vagyunk. Minden héten olvassuk a rovatát.
Köszönöm.
Bemutatnánk valakit. Nick, Shaq.
- Helló. - Szevasz.
- Olvastam a cikked. - Tényleg?
- Elírtad a nevem. - Ez a lektor sara.
- Az övé? - Aha, az övé.
Elnézést, de telefonálnom kell.
- Nem tudsz betűzni? - Nem tudok semmit.
Beth. Ott vagy?
Nick, el kell mondanom valamit.
Bár a ma este után ez nem számít majd,
meg akartam köszönni, hogy visszaadtad a hitem a szerelemben.
Még ha neked ez nem is volt igazi, nekem nagyon is az volt.
Ezt hogy értsem?
Beth. Beth!
Hé!
Ez azt hiszem a tiéd.
Biztos?
Nézd meg a retikülöd!
Na jó, állj le. Vedd át.
Na. Zárd össze a kezed.
- Várj, van még egy trükköm. - Ne.
Már emlékszem.
Soha nem voltam elég bátor ahhoz, hogy közönség előtt lépjek fel.
Érted viszont megtettem. Talán szükségem volt egy múzsára.
- Mihez kezdjek nélküled? - Találd meg az igazi múzsádat.
Hidd el, nem fogod megbánni.
Maga nem érmegyűjtő?
Amikor bedobtam ezt a szökőkútba,
nem azt kívántam, hogy jöjjön vissza a feleségem.
Tudtam, hogy erre nincs esély.
Csak újra át szerettem volna élni azt az érzést, amit mellette.
És...
...valóra vált a vágyam. Hála magának.
Köszönöm.
Hé!
Na ne már!
Ez a te euród?
- De fura. - Antonio?
- Igazából Anthony. - Nunzióból?
- Nem. Newarkból. New Jerseyből. - Tényleg meggyötört művész vagy?
Gyötört, ja. Kilenc éve cipőkkel kereskedem.
Művésznek pedig csak Rómában gondoltam magam.
Szerintem tényleg művész vagy.
És ezt nem csak azért mondom, hogy megszabaduljak tőled.
- Ez a szakmai véleményem. - Köszönöm.
Azt hiszem, te fogsz a legkevésbé hiányozni.
Igazság szerint nem nagyon érzem, hogy sokat tanultam volna ebből.
- Nem? - De zsír volt segíteni neked.
Szívesen.
Sok sikert.
RENDŐRSÉG
- Mi folyik itt? - Lőttek a világításnak.
Valami őrült elektromos vihar tombol.
Én nem kelnék át a helyében! Ez öngyilkosság!
A fenébe, még egy?
Na, ezt már nem vehettem észre!
- Ezt ketten csináltuk. - Te mit keresel itt?
Azt hitted, magára hagyom a cimborámat egy ilyen szituban?
- Így tényleg könnyebb. Kösz. - Van a csajnak húga?
- Van, de férjnél. - Basszus.
Na, gyere. Szállj be.
Jössz egy szélvédővel.
- Ne rugdosd! Megint elütlek! - Amúgy jól vagyok.
- Semmi gond. Ne aggódj miattam. - Aggódik a halál.
Akkor, már csak egy maradt.
Keresel valamit?
Kérem.
Hoppá, vajon hova lett?
Meg is vannak.
Most kettő van.
- Most megint csak egy. - Add ide!
Akkor, ezzel vége, igaz?
- Komolyan ezt akarod? - Nem számít, mit akarok.
Most már újra a szabad akaratodból dönthetsz.
Azóta, hogy megláttalak abban a szökőkútban,
valami megváltozott bennem. Nem eszek. Nem alszom.
Semmit sem tudok csinálni anélkül, hogy rád gondolnék.
Nem tudom, mi van velem,
de azt tudni akarom, hogy mi van veled.
Talán azt hiszed, hogy én csak egy vagyok az elbűvöltek közül,
de ez nem igaz. Ez valódi, érted?
Az Ötödik Sugárúttól idáig rohantam, a villámok közepette,
- hogy elmondjam... - Hogy szeretsz, mi?
- Én ezt még nem mondtam neked. - Nem mondtad. Mert nem.
Csak nem mondtam. Akartam, de...
Jó, akkor mondd most. Mármint, ha akarod.
Nézd...
Egyetlen varázslat van, aminek a hatása alatt állok...
A tiéd.
Szerelmes vagyok beléd, Beth.
ELIZABETH & NICHOLAS
SZERETETTEL MEGHÍV AZ ESKÜVŐJÉRE
- Téged is meghívott? - Igen. Tony.
- Gale. - Helló.
- Jó újra látni. - Ja, téged is.
- Jól nézel ki. Klassz a ruhád. - A tiéd is.
Jól mutat a sziluetted. Láttalak kinn.
- Jól áll az öltöny. - Kösz.
- Te művész vagy, ugye? - Mondjuk.
Szívesen állnék neked modellt meztelenül.
Ez jó ötlet.
Király.
Nagyon jó ötlet.
Beth, szörnyen sajnálom. Ez az egész az én hibám.
De ezt találtam a zsákomban.
- Nem az enyém, vagyis... - Istenem. Nické.
Véletlenül a rossz zsetont adhattam neked a múzeumban.
Vagyis még tart Nick számára a varázslat.
- Köszönjük. Most ideje menned. - Te vagy a húga?
- Szereted a bűvésztrükköket? - Na szia!
Nem akarod, hogy elkápráztassalak?
- Istenem, Beth. Úgy sajnálom. - Most mit tegyek?
Kezdődjék a buli!
Apu!
Amikor elvetted anyut, felmerült benned, hogy nem fog működni?
Elizabeth Ann.
Kicsim, nem tanulhatsz az én hibáimból.
Magadnak kell megtapasztalnod ezeket a dolgokat.
Vagy összetörik a szíved,
vagy a tiétek lesz a világ legnagyobb szerelme.
De bele kell vágnod, hogy megtudd, hogyan alakul.
Kellene valami garancia, hogy nem fogok csalódni.
Kicsim... pont a kockázattól lesz izgalmas az egész.
Én mindig azt mondom, hogy "Ha lehetsz medve...
...legyél grizzly." - Ez a beszéd.
A házasság egy szerződés,
amit a két fél Mindenható Atyánk színe előtt köt egymással.
Ha valaki tud egy jó okot, hogy Beth...
...és Nicholas miért ne házasodjon ma össze, szóljon most,
vagy örökre hallgasson róla.
Valaki?
Senki?
Bárki megszólalhat. Ehhez nem kell ismerni a párt.
Padre, mivel senki sem ellenzi, kérem, haladjunk.
Nicholas, elfogadod Beth-t örvényes feleségednek?
"Törvényes". Igen. Elfogadom.
Mi baja van?
És te, Beth, elfogadod Nicholast örvényes férjednek?
És szereted, amore, jóban-rosszban,
míg a morte, a halál el nem választ?
Gondold meg, bella. Nagy felelősség. Nemde?
Nem.
Nick, nem tehetem ezt veled. Sajnálom.
Viccesnek hiszed magad, mi?
Jó nézni, ahogy összeomlok?
Jó volt nézni, ahogy felforgattam az életem a szerelem miatt?
Mert ez tettem.
Beth!
Van egy kérdésem.
Mi ez az egész a zsetonokkal?
Megérdemled, hogy visszakapd.
Bedobtad a kútba, és azt kívántad, hogy találjon meg a szerelem,
és én nem akarom tovább őrizni ezt a zsetont.
- Nem én dobtam a zsetont a kútba. - Nem?
- Nem. - Akkor ki?
Fogalmam sincs.
Akkor ez most valódi?
A szemednek csak hiszel, ugye?
Végre! Oda a kísértés!
Azt mondtad, hogy Umberto legénybúcsúján...
A padre megkopasztott pókerezés közben. Igen.
VÉGE
FRISS HÁZASOK